- Hvorfor har I anskaffet den bil? - Den er smuk.
Den er for pralende. Jeg vil ikke have den foran huset.
- Hvor længe bliver I? - De er jo lige kommet.
Vi vil ikke være til besvær. Jeg finder omgående et job.
- Skal du arbejde? - Sådan et rigtigt arbejde?
- Nummer tre er klar! - Jeg vil have ketchup!
Undskyld... jeg bestilte ristet brød.
Nummerfire er klar!
- Ann! - Jeg kommer!
Værsgo.
- Hvor er min kaffe, skatter? - Lige her!
Hvad fanden laver du?
Hvor skal du hen? Kom tilbage!
- Din stakkel... - Jeg klarer mig.
Hvor er du smuk.
Jeg skulle sige, at du er fyret.
- Hvordan gik det med gæsten? - Raymond?
Det er første gang, han ikke klagede over, at kaffen var kold.
Sådan. Nu er du så god som ny igen.
Tak.
- Rosie! - Ja, jeg kommer!
- Der er ikke flere grønne nuancer. - Jeg kan se farven for mig.
De hører fra os, mrs. Devereaux.
Jeg må finde noget, som passer til sofaen og gardinerne.
- Hvordan ser de ud? - Jeg har stofprøverne her.
Hvad med fersken? Den vil fremhæve stoffets farve.
"Peach Melba" er en meget fin farve.
- Hvem finder på alle disse navne? - Det gør mr. Massey.
Det er en vidunderlig farve.
Den fremhæver hendes teint, ikke sandt, Joe?
Ja, det gør den virkelig.
Jeg er væk i to dage, og så har du allerede ansat en kvinde.
Omsætningen er steget 20 procent, mr. Massey.
Er du sikker på, det er nok, Ted?
Nej. Jeg må hellere tage 15 liter.
- Himmelsk gyldent. - Undskyld?
Jeg vil lave en farve, som er lige så gylden som Deres hår.
- Bill Massey. - Gentleman-blå.
- Undskyld? - Deres øjne er gentleman-blå.
- Var det alt? - Ja.
Det her vil jeg ikke gå glip af.
- Intet boldspil herinde. - Undskyld.
Må jeg tale med dig, George? Trives du her i Saint Louis?
- Ja, her er fint nok. - Du er dygtig til at skrive.
Du har jo skrevet en del om din mor og bror-
- men det er en smule overdrevet. Ikke sandt?
Gid, det var.
Bliv ved med at skrive. Du har et godt fundament.
George!
Jeg spiller hovedrollen som Ødipus, konge af Theben.
Ødipus dræber faderen og gifter sig med moderen -
- men mrs. Kirkland siger, jeg bare skal slå far og byde mor på middag.
Drenge!
- Kom med ind og fest med os. - Mr. Massey harfriet.
Drømmeprinsen viste sig at være farvehandler.
Men det er godt nok til mig!
- Slip nu gækken løs! - Så en lille tår da.
- Hvornår skal I giftes? - Om to uger.
Du skal hjælpe mig med at vælge brudeudstyr.
- Hvad skal jeg have på? - Bare det ikke er hvidt.
Nej, nu vil jeg ikke have mere. Så pyt da.
Henter du min lighter? Den ligger på køkkenbordet.
- Skal vi hjem til New York? - Mr. Massey vil ekspandere mod vest.
I Californien.
- Må jeg blive her? - Hvem gider bo i Saint Louis?
Elsker du ham virkelig?
Det er så uretfærdigt!
Du er som en kat. Du lander altid på fødderne.
Vi andre kommer ingen steder. Du vinder som sædvanlig.
- Det skyldes, at jeg er positiv. - Vås!
Smukke kvinder behandles anderledes. Jeg har det ikke lige så let.
Og hvor mange år har jeg forsøgt at blive gravid?
I 20 år, men uden held!
Jeg er knastør!
Men du har succes! Du har to normale...
Du har to sunde drenge.
Se ham engang. Er det virkelig retfærdigt?
- Nej, det er det ikke. - Hope...
- Gud findes ikke. - Rolig nu. Tag en smøg.
1. parket? Robbie bliver henrykt.
Jeg vil gøre alt for drengene, Ann.
- Robbie får altid hovedrollen. - Men det er første gang, han spiller.
Sælgere er også skuespillere. Vi spiller for handlens skyld.
Det skal nok blive sjovt.
Vi får uvidenedens sand i øjnene og er fortabte uden vor konge.
Nu kommer han, Kong Ødipus.
Kære borgere i Theben...
Vi må desværre afbryde forestillingen.
En tornado er på vej hertil, salen skal evakueres.
Gå ud i god ro og orden.
Han må være meget skuffet.
Publikum rejste sig i det mindste op.
Bravo!
Tak.
Øv!
- Første omgang er næsten klar. - Det dufter godt.
Fjern det kamera, Robbie.
Må jeg få en øl, Ann? Tak.
Din søn er meget genert.
- Hvorfor sidder du her helt alene? - Jeg tænker.
Jeg holder også af at tænke og klare tankerne.
- Vil du have en cigar? - Nej, tak.
- Din mor er en vidunderlig kvinde. - Det ved jeg.
Og da jeg snart bliver din stedfar -
- synes din mor, at jeg skal tale med dig om nogle ting.
Sådan mand til mand.
En mand behøver kun vide én ting om kvinder.
- Hvad? - De har aldrig den rette temperatur.
Aha?
Det har noget med fortplantningssystemet at gøre.
De synes altid, at det er for varmt eller for koldt.
Det er oftest for koldt.
Derfor skal man altid medbringe en ekstra trøje eller jakke.
Hav den altid i bilen, i skabet på arbejdet.
Tag den frem, når termostaten går i stykker.
- Er der mere? - Nej, det var bare det.
Det er alt, man behøver at vide om kvinder.
Skal vi tage noget at spise?
- En af herrerne må udbringe en skål. - Jeg vil ikke.
Godt. Så gør jeg det.
Tillykke!
Flot tale, ikke?
- Sig noget, Georgie. - Godt, du omsider har fundet nogen.
- Det lød mere som en begravelsestale. - Skål!
Jeg vil også udbringe en skål.
Ann er den smukkeste og mest charmerende kvinde, jeg har mødt.
Vi vil få et godt liv sammen -
- og jeg vil opkalde en hel farveserie efter dig.
- Vi begynder med "bryllupshvidt". - William...
- Hej, William. - Hej, Marla.
- Hvem er hun? - Jeg hedder Marla Massey.
- Er det din søster? - Nej, jeg er hans kone.
Hvilken overraskelse.
Du skal kaste med håndledet.
- Mr. Massey er psykisk syg. - Han ejer da et firma.
Han er arving til en formue.
Han er en af arvingerne, men han ejer ikke firmaet.
Familien lader ham bestyre butikken i Saint Louis.
Han er som et barn, som ikke skelner mellem rigtigt og forkert-
- og hans største svaghed er kvinder.
På to år har han forlovet eller giftet sig syv gange.
Syv kvinder, som vi kender til.
Familien Massey beder om forladelse og håber, at en lille sum penge-
- kan lindre de problemer, der måtte være opstået.
Hun bliver købt fri.
Det gør mig ondt, Ann. Må jeg sige Ann?
Elsker du ham?
- Elsker du William? - Nej, det gør jeg ikke.
Du behøver ikke lyve. Han er en charmør, alle elsker ham.
Det har jeg altid gjort.
- Hvorfor? - Hvad mener du?
- Hvorfor elsker du ham? - Han er jo min mand.
Ja, men bortset fra det... hvorfor elsker du ham?
Du ser lidt forfrossen ud. Vil du låne min trøje?
- Skynd dig, George! - Vi må hellere slå taget op.
Vi kører nu. George!
- Jeg tager ikke med. - Hold op! Hent dine ting.
- Hvem skal så køre? - Robbie. Jeg bliver her.
- I Saint Louis? - Ja. Jeg klarer mig fint i skolen.
Mr. Dillon synes, jeg har evner for at skrive.
Jeg vil ikke høre mere. Hent så dine ting!
- Hvor skal I hen nu? - Til Californien.
- Hollywood ligger der. - Ja, men hvorfor lige der?
Din bror bliver opdaget, og så bliver alt godt igen.
Sig ikke den slags. Du lyder som en galning.
Snart sidder du i den elektriske stol med rygende ører -
- og siger, at alt bliver godt igen.
- Jeg bliver her i Saint Louis. - Hope vil ikke have dig her.
- Hun siger, jeg kan bo her. - Har du spurgt hende først?
Sådan skal det være!
- Har du sagt, min søn kan bo her? - Han spurgte jo.
Mener du det oprigtigt, eller vil du bare såre mig?
- Du vil såre mig. - Det passer ikke.
Jo, det gør!
Det er lige meget. Jeg bliver boende her.
- Nu fornærmer du mig. - Du tænker kun på dig selv.
Jeg tænker altid på dig, George.
Hvorfor tror du, jeg har flyttet rundt i næsten et halvt år?
- Det har jeg glemt. Fortæl. - Sæt dig ud i bilen.
- Du kender mig jo slet ikke. - Vær ikke dum, George.
Sæt dig så ud i bilen.
Okay. Men så skal du fortælle, hvilken størrelse sko jeg bruger.
- Hvad snakker du om? - Hvad vil jeg være som voksen?
- Hvad mener han? - Hvad er min yndlingsfarve?
Blå?
Rød?
Gul?
Grøn?
Jeg ved ikke engang, hvad min yndlingsfarve er.
Vi tager noget lettere. Hvad hedder min favoritbog?
Svar på det, så tager jeg med. Jeg har talt om den i to år.
Jeg ved ikke, hvad din favoritbog hedder.
- "Forbandede ungdom". - Vi har en vinder.
- Den bog hader jeg. - Jeg gør det, så godt jeg kan.
Det er ikke godt nok.
Utaknemlige skarn!
Du er en ussel mor.
George!
Så kører vi.
- Vent, til stormen har lagt sig. - Vi klarer den, Tom.
- Hun mener det ikke ondt. - Nej, men hun kan ikke dy sig.
- Tager du dig af George? - Det skal jeg nok.
- Farvel, Tom. - Farvel, Robbie.
Kig aldrig i bakspejlet.
- Godt, de slog taget op. - Ellers måtte de svømme.
- Tornadoen kommer snart. - Nej, det regner bare lidt.
Har Bob sagt noget om bilen?
Jeg sagde, jeg blev, men troede ikke, de ville køre uden mig.
Hun havde vel intet valg.
Jeg sad og ventede på, at hun skulle komme og hente mig.
Jeg undervurderede hende på ny.
Spis, før maden bliver kold.
Robbie ringede næsten hver dag.
De tog blaffere op for at skrabe lidt penge sammen.
- Flot! Hvad er den lavet af? - Hestehår.
Jeg er sælger og er på vej til Amarillo -
- for at sælge fremtidens produkt.
- Hvad er det? - Asbest.
Ja, du hørte rigtigt. Et brandsikkert byggemateriale.
Har I hørt om den store skolebrand i Kentucky?
Det vil aldrig ske igen.
Asbest vil redde tusindvis af liv, ja, måske millionvis.
Jeg tog et drama-brevkursus. Min lærer mr. Brinkstone -
- sagde, jeg kunne blive filmstjerne, så derfor skal vi til Hollywood.
- Måske. - Nej. Vi skal samme vej som dem.
Du ligner faktisk Judy Garland lidt.
Det har jeg hørt før. Ikke sandt, Becker?
Du skal nok også få succes. Du er en flot fyr.
- Han ligner en pige. - Nej!
Han er bare lidt androgyn som Marlon Brando.
Det var en kompliment.
- Sæt os af her. - Hvad mener du?
- Klap i. - Vil I virkelig sættes af her?
- Ja, det vil vi. Stands her. - Okay.
- Sådan. - Tak, for turen.
Det bliver 10 dollar.
- Rør jer ikke! - Åh, nej!
- Ikke nu igen, Becker! - Gør hende ikke fortræd!
- Aflevér alle jeres penge. - Der er penge i min håndtaske.
Hent den, svansedreng.
- Tag hendes ring! - Den vil jeg ikke have.
- Har du noget andet? - Det ved jeg ikke.
- Slip kniven! - Det går rigtig godt!
- Han skyder ikke nogen. - Læg pistolen fra dig, Robbie.
- Overlad det til mig. Slip kniven! - Så må du tvinge mig.
Gå væk! - Tag kniven og sæt dig i bilen!
- Er du uskadt? - Det var jo mig, han skød på.
- Vi er skredet. - Tag med os, Wendy.
- Lad hende være! - Du kan ikke blive hos den idiot.
- Vi skal jo giftes. - Det vil du fortryde resten af livet.
- Det ved du sikkert allerede. - Tanken har strejfet mig.
Det tænkte jeg nok.
Beklager, Becker.
Sikkert!
- Farvel, skat. - Møgso!
Pas på, hvad du siger!
Vi kører til Flagstaff på mandag og når Los Angeles på tirsdag.
- Hvad laver Wendy? - Åh nej! Ikke ham igen!
- Vi har kun 67 dollar tilbage. - Han tog heldigvis ikke min skjorte.
Jeg tager den.
Hallo?
- Det er Robert Mitchum. - Jeg tager den.
- Vi vil ikke betale! - Jeg betaler for samtalen.
- Hej George, det er Robbie. - Hvor er I?
Et sted, der hedder Albuquerque. En blaffer stjal alle vores penge.
- Er I uskadte? - Ja. Mor kommer. Vi tales ved.
- Nogen har bestjålet dem. - Jeg agter ikke, at...
- Giv dem lidt af dem, hun efterlod. - Hvad snakker du om?
Fik I de penge, som mor fik af Massey?
- Nogle af dem. - De fleste.
Bland dig udenom, Tom.
- Det er ikke gratis at forsørge dig. - Giv mig pengene.
- Nej, det har jeg ikke tænkt mig. - Det er ikke jeres penge.
Du skal nok få dem. Klap i, Hope!
Knægten har ret. Vi burde ikke have taget imod dem.
- Hun gav mig dem jo! - Giv dem til drengen.
- Hvorfor skulle jeg det? - Det er det eneste rigtige.
Tak.
Det er skønt at være fri for dem.
- Det var træls med alle de penge. - Ja, det var det.
Kom, vi går glip af programmet.
- Hvorfor standser du her? - Vi kan jo tage en blaffer op.
Jeg kan ikke se nogen.
Se! Der står en derovre.
- Sæt dig på bagsædet. - Okay.
Det her er de sørgelige rester.
Jeg tager med til Californien, derfra må I klare jer selv.
Okay.
Kør nu bare.
Vågn op, George.
Der lå Los Angeles, drømmenes by.
Omsider nåede vi frem.
Det var ikke så glamourøst, som vi havde forventet.
Vi kunne ikke klage, men det gjorde jeg alligevel.
Der er ingen fare for, at vi drukner.
Så er vi her!
Helt perfekt.
Så smukt skinner solen ikke i New York.
Herfra kan man se havet.
Kom og se, George!
- Hvor længe kan vi klare os? - Det skal du ikke tænke på.
- Gå ned og hyg jer på stranden. - Det er ikke noget for mig.
Du trænger til sol. Du er blegere end en nonnes bagdel.
ARBEJD EKSTRA!
Døren var ulåst.
Der er ikke noget at stjæle her.
- Har I været her længe? - I nogle uger.
- Her er fint. - Du er dårlig til at lyve.
- I kan ikke drukne i poolen. - Nej, det hører jeg.
- Hvordan fandt du os? - George sendte et postkort.
- Har han fået mine? - Det tror jeg ikke.
- Hvor spiller du? - På Coconut Grove, før Basie.
- Hvordan har Basie det? - Som han plejer.
Hvordan har du det?
- Jeg har det fint. - Det kan man se.
Du ser træt ud. Spiser du forkert?
Det er hårdt at køre rundt på vejene.
Ja, jeg har jeg bemærket.
- Er du snart færdig? - Med hvad?
Med det eksperiment, du har gang i.
- Det er ikke et eksperiment, Dan. - Så siger vi det.
Du og drengene kan jo følge med til New York i morgen.
Nej, det går ikke.
Elsker du mig ikke længere?
Jeg ved ikke, om jeg elsker dig.
Jeg ved, at jeg ikke har brug for dig mere.
- Det kommer helt bag på mig. - Det samme her.
Skal jeg falde på knæ igen? I morgen er 16 år siden sidst.
- Du plejer aldrig at huske det. - Carl hjælper mig med den slags.
Så skulle du måske have giftet dig med ham.
- Du er en fantastisk kvinde. - Du kender mig knap.
- Jeg kan lære dig at kende. - Nej.
Jeg ville ønske, tingene var anderledes.
Det gør jeg virkelig, Danny.
- Kan vi fortsætte som venner? - Det håber jeg.
Du...
Hvis du fortryder...
...så ved du, hvor jeg er.
- Tak! - Vi holder fem minutters pause.
Vi tager det forfra igen.
- Mit hår sidder forfærdeligt. - Du spiller jo slave.
- I skal bygge en pyramide. - Derfor kan man godt se pæn ud.
- Hvad er der nu sket? - En slave blev påkørt af vognen.
Skete der noget med vognen?
Spøg til side.
- Lad mig hjælpe Dem op. - Tak, mr...
- Martin Kamen, producent. - Ann Devereaux, pyramidebygger.
- De er for smuk til at være slave. - Det vil alle kvinder gerne høre.
- Er De skuespiller? - Nej, men det er min søn.
Robbie!
Det her er mr. Kamen, han er producent.
- Så du vil være skuespiller? - Køn fyr, ikke sandt?
Hvis han også vil være det i morgen, så kig forbi på mit kontor.
Robbies drøm blev måske realiseret. Mor fik ret.
Måske blev alting godt igen.
Hallo?
Et øjeblik.
Det er til dig.
Hallo?
Ja, det er mig.
Nej!
Tak, fordi De ringede.
Hvem var det?
Mor.
Din far er død.
Han fik et hjerteanfald efter en optræden i New York.
Mor!
Græd bare, min skat.
Græd bare.
Græd, så meget du vil.
- Hvor er det koldt! - Tak.
- Vil du have tæppet? - Nej tak.
Jeg har lige talt med flyselskabet.
En af os kan få rabat på billetten til begravelsen.
Jeg synes, du skal tage af sted.
Okay.
Jeg ringede til rektor på Radford, hvor jeg gik tidligere.
Jeg ved godt, du gik der.
De tilbød mig et stipendium, hvis jeg vil begynde i næste termin.
Her ville jeg aldrig få råd til at gå sådan et sted.
Vil du flytte tilbage til New York?
Ja, det tror jeg.
Godt.
- Hvor skal du bo? - Jeg må bo hos Billys forældre.
De er søde og rare.
- New York er mit hjem. - Jeg ved det.
Hvis man vil være forfatter, må man bo i New York.
Der er for meget sol i Los Angeles, Det er ikke deprimerende nok.
Nu lyder du som din far.
Vi skal nok få løst det her.
Mener du det?
Det blev vi jo enige om.
Jeg var omsider på vej hjem til New York.
Jeg fik min vilje, men ikke på den måde, jeg havde håbet.
...Far lavede morgenmad til os og vores gæster.
Det var helt vanvittigt. Det var alt om min sommerferie.
Mange tak, Judy.
Vil du fortælle lidt om din sommer, George?
Min sommer begyndte i fjor, da min far var min mor utro.
Jeg fik 6.000 dollar til at købe en bil for.
Mor blev anholdt for prostitution, men det var en misforståelse.
Massey havde friet til mindst 11 andre kvinder.
Pigen stjal deres penge og stak af -
- så jeg måtte tage pengene, som min tante tog fra min mor...
Til sidst kom vi til Los Angeles, men straks ved ankomsten...
...døde min far, så jeg tog hertil for at overvære begravelsen.
Jeg savner ham.
Jeg troede, at vi skulle genforenes...
...men sådan gik det ikke.
De stirrede på mig, som om jeg var et rumvæsen -
- der talte et uforståeligt sprog.
- Jeg vil ikke flygte mere, Mary Beth. - Her er for farligt, Frankie.
- Jeg er ikke bange længere. - De har allerede dræbt mor og far.
Han skal bare lære at slappe af. Det skal nok gå.
Det tror jeg ikke.
Jeg er parat til at ofre livet.
- Undskyld. - Tak!
10 minutters pause!
Jeg taler med ham.
Kan vi ikke prøve en gang til?
Kameraet ruller. Værsgo!
Jeg vil ikke flygte mere. I kan sige, hvad I vil.
- Her er for farligt, Frankie. - Jeg er ikke bange længere.
- De har allerede dræbt mor og far. - Det spiller ingen rolle.
- Jeg er parat til at ofre mit liv! - Tak!
- Du tager også livet af mig. - Undskyld!
Det er noget møg, George!
- Hvor er mor? - Hun har sikkert hængt sig.
- Jeg kan ikke klare det! - Vel kan du så.
- Det er jo derfor, du er her. - For at ydmyge mig selv?
- Du har været med i mange stykker. - Jeg spillede aldrig rigtigt.
De har myrdet dine forældre og dine brødre.
Der er kun dig og din søster tilbage. Du må tage til genmæle.
Jeg ville sige sådan...
Lad dem komme! Jeg bliver her, om jeg så må ofre livet!
Vore forældre døde her. Det her er vores jord.
Jeg rykker mig ikke en tomme!
- Tænk, hvis de kommer... - De kan bare komme an.
Jeg bliver her. Vore forældre døde her. Det her er vores jord.
Det er vores, og jeg bliver her.
- De slår dig ihjel. - Det spiller ingen rolle.
Jeg er ikke bange længere.
Jeg vil ikke flygte mere. Jeg har flygtet hele livet.
Jeg hører hjemme her, med dig og resten af familien.
Det vidste jeg ikke før, men nu ved jeg det.
Jeg stak af engang, men nu er jeg hjemme igen.
Jeg går ingen steder.
I kan sige, hvad I vil.
Således gik det til, at jeg blev skuespiller.
De kommer! Hent sheriffen!
Fortsæt!
Robbie glemte hurtigt skuespillet og skiftede retning.
Tøj var jo hans store interesse.
Jeg skiftede navn til Hamilton, fars rigtige navn.
Mor besluttede, at hun ikke behøvede en mand.
Men hun havde mange beundrere.
Jeg tænker tit på vores jagt efter en forsørger.
Men det gik op for os, at vi kunne klare os selv.
Men tak alligevel.
Oversættelse: H. Jensen PrimeText International
Textadmin: PrimeText International www.primetext.tv